Se lige der. En forpint mand.
Hvem er forpint?
- Kongen. Ifølge Robert. - Hvorfor?
Vi har en Labour-regering. Hvorfor tror du?
Han ser nu ikke forpint ud. Han ligner bare sig selv.
Hvad er det, du har imod hr. MacDonald?
At premierministeren er søn af en husmand?
Jeg er ligeglad, om han så var Fu Manchus søn.
Det, der bekymrer mig, er, at vores regering ønsker
at udslette folk som os og alt det, vi står for.
Vi bør vente og se, hvad der sker, før vi går i panik.
Hvor er Edith?
Hun skulle se til en ældre dame i landsbyen.
Hvad med dig? Er der kommet styr på skolen?
Hvad mener du?
De tog hr. Adams' afløser i skolebestyrelsen i ed.
Det gik alt sammen efter planen.
Jeg tænkte, de ville have spurgt mig.
Den får mig til at føle mig skyldig. Jeg bør støtte den mere.
Jeg uddeler priserne hvert år. Tag med.
Barrow, gider du rydde teen?
Lady Edith nåede det ikke, og Nanny kommer om lidt.
Jeg må hellere smutte.
Bliv og hils på dem.
Så snart de kan svare tilbage.
Sybbie kan svare tilbage.
Sandt nok. Hvorfor kalder hun mig æsel?
Det var den leg, I legede, med at sætte halen på æslet.
Kan jeg ikke være bedstefar eller noget mere værdigt?
Det er desværre æsel for tiden.
Jeg ønsker ikke, George begynder på det.
Her er de.
Farvel, elsklinge.
Farvel, æsel.
George, kom og sid her.
Stil den der, så ordner jeg den.
Vær nu ikke sådan. Ena kan klare det.
Hvorfor skulle hun og ikke jeg?
Vi har ikke længere en køkkenpige, så vi må alle hjælpe til.
Hvad er der galt?
Daisy beklager sig, fordi de ikke erstattede lvy.
I Skelton Park har de kun en butler, en kok,
to stuepiger og en rengøringskone fra landsbyen.
- Flere har de ikke. - Hvordan kan det dog fungere?
Det kan jeg ikke forklare.
Hvorfor har deres ansatte forladt dem?
De foretrækker mødetiderne på fabrikkerne og i butikkerne.
Det næste, jeg glemmer, bliver mit hoved.
Jeg ville minde jer om, det er deres 34. års-bryllupsdag på lørdag i næste uge.
Så er I advaret, hvis I vil bage en kage.
Der bliver vel en middag af en slags.
Det ved jeg ikke.
34 år.
Hvis jeg blev gift i år, hvordan ville livet så være i 1958?
Det påvirker sikkert ikke mig.
Tror du, vi vil miste vores job?
Uanset hvad, skal du nok klare dig.
Du kan arbejde på hr. Masons gård. Hvad skal jeg gøre?
Men kunne jeg det? Hvad kender jeg til landbrug?
At bestille forsyninger eller lave regnskab?
Hvad hvis jeg ikke kan klare et nyt liv?
Hvis det er okay med dig, vil jeg klare aftensmaden.
Begynd på laksebøfferne, mens jeg laver citronmayonnaise.
Vi har fået godt nyt i dag.
Tim blev spurgt, om han ville være brandstationschef.
Hvor fint. Stort tillykke.
Vil du have mere te?
Nej tak.
Hvad med dig, Marigold? Er du snart færdig?
Jeg elsker at se hende slubre løs, så fredfyldt og glad.
Vi har næsten glemt, hun ikke er vores egen. Ikke sandt, Tim?
Hun er bare skøn. Se, hvor flot dit hår er, skat.
Hårfarven undrer mig nogle gange,
men jeg kendte ikke hendes forældre.
- Ikke det? - Nej.
Moderen var en af Tims gamle venner, men jeg har aldrig mødt dem.
Er det klokken? Vi må ikke holde på dig.
God pige.
Jeg bør nok gå.
Har du din bamse?
Sig farvel.
Farvel.
Tak for...
Tak.
Hun har et ømt punkt for dig.
Vær nu ikke dum.
Jeg er dog vild med det her aftenlys.
Jeg må fortælle lord Merton det.
Dril mig bare, men vær vis på,
jeg ikke ønsker at blive gjort kur til af ham eller nogen lord.
Det er en skam. Han bad mig hjælpe ham med at gøre kur.
Hvad?
Han vil ikke plage dig,
så han spurgte, om jeg ville holde et middagsselskab til.
- Åh nej. - Hvorfor beklager du dig?
Du behøver ikke se ham, hvis du ikke vil.
Du får det til at lyde så let.
Der er intet mere simpelt end at undgå dem, man ikke kan lide.
Den sande test er at undgå ens venner.
Men jeg kan godt lide ham. Jeg synes, han er meget flink.
Han ønsker bare noget af mig, jeg ikke kan give ham.
Han ønsker bare, hvad alle mænd ønsker.
Vær nu ikke latterlig!
Jeg talte om selskab.
Hvilket jeg håber, du også gjorde.
Jeg ville ikke forstyrre.
Beklager, det er endnu et brev fra lady Anstruther.
Jøsses. Hun giver godt nok ikke let op.
Du kender mig. Jeg er uimodståelig.
Var hun også sådan, da du arbejdede for hende?
Da var hun ikke så slem.
Hun måtte være mere diskret på grund af de andre.
Må du ikke hellere tage til London og ende hendes pinsler?
Frist mig nu ikke.
For jeg ved, at sænker jeg paraderne, vil jeg betale for det.
Det lyder, som den slags drengesnak, jeg ikke tillader.
Hvis I begge kan løsrive jer fra jeres slibrige drøftelser,
så har jeg brug for jer begge ovenpå.
Hvor er hun?
- Jeg kommer vel ikke for sent? - Carson er ikke kommet endnu.
Det minder mig om. Der kommer en delegation fra landsbyen i morgen.
Jeg talte med posthuschefen. Hun spurgte, om de måtte komme forbi.
Fru Wigan.
Hvad mindede dig om det?
Hun bad om, at Carson skulle være til stede.
Hvorfor? Hvad handler det om?
De vil rejse en mindestatue om krigen.
Hvad?
Ikke for krigen, men mændene. De lokale mænd, der døde i den.
De rejser dem over hele landet. De beder mig være formand for det.
- Hvem var det? - Tony Gillingham.
Han har forretninger her,
og du sagde, han kunne overnatte her.
Hvornår ønsker han at komme?
- Det er problemet. Den 16. - Og?
Det er vores bryllupsdag.
Det er lige meget. Sig det ikke er et problem.
- Det behøver vi ikke. - Jeg vil gerne se ham.
Okay. Der er mad.
- Gør det noget, Tony kommer? - Ikke hvis du ønsker det.
Lad mig sige, hvad jeg ønsker.
Jeg vil inspirere Tony Gillingham til at tænke på ægteskab.
Betyder det, lord Gillingham vinder, og hr. Blake kan rende og hoppe?
Godt for dem. Vicomtesse Gillingham.
Det lyder smart.
De skal nok blive lykkelige. Det bliver godt for mester George.
Det er stort.
At påtage sig opgaven at opfostre en anden mands søn.
Det er intet at bekymre sig om.
Lorden er en flink herre.
Gid du ville fortælle mig, hvad det er du ved om de to.
Jeg ved ikke noget.
Men du har mistanke. Benægt det ikke, for jeg har set dig.
Du stirrer på dem, når du tror, at ingen kigger.
- Må jeg slutte mig til jer? - Behøver du?
Hvordan var York? Fandt du, hvad du ledte efter?
Det gjorde jeg.
Det krævede en del søgning, men det passer mig vist.
Hvad er det?
Bare noget.
Der kommer en gruppe fra landsbyen i morgen tidlig.
Kan du få en af kammertjenerne til at hente kaffe og mad kl. 11?
Kom og find mig, når du ønsker det.
Det kan jeg ikke. Jeg deltager selv. Derfor siger jeg det nu.
Hvad handler det om?
Det ved jeg ikke, men lorden bad mig være til stede.
Jeg synes altså, det er fantastisk.
Hvornår forstod en premierminister sidst arbejderklassen?
Aldrig.
Det er en betydningsløs kvalifikation i regeringen.
Jeg er ikke sikker på, jeg er enig. Jeg synes, det er vigtigt.
Det gør jeg også.
Hr. MacDonald vil have erfaring fra et hårdt liv.
- Han ved, hvad de fleste gennemgår. - Ja, arbejderne!
Så James er revolutionær nu.
Det er han ikke. Han tror på retfærdighed for flertallet.
Hvad er der galt i det?
Intet, men jeg antager, han kan udkæmpe sine egne slag.
Her skal der ikke udkæmpes, mange tak.
Du har vel ikke noget imod at stå i spidsen for mindestatuen?
Det ville være lidt pinligt. Jeg blev ikke såret. Jeg måtte end ikke kæmpe.
De bør spørge en som general McKee eller Johnnie Raymond,
en, der gjorde sin del.
Du er deres leder, og de ønsker, at du beder med dem,
i sorg og i taknemlighed.
Men jeg bør bede på bageste række, ikke forreste.
Det er det, jeg mener.
De må ikke synes, vi er for direkte.
Du behøver ikke bekymre dig. Jeg spiller gerne min rolle.
Mindestatuens placering er dog uvis, mylord.
Og?
Hvis De skal give os et stykke land,
bør De vide, hvor det er, før De siger godkender det.
Jeg godkender det sikkert, men er det årsagen til mødet?
At bede om et stykke land til den?
Det er derfor, vi er kommet, mylord.
Men vi vil gerne tilbyde formandsposten...
Jeg overtager nu.
Hvad var du ved at sige?
Vi ønsker hr. Carson som formand for vor komité.
Ikke lorden?
Nej, Carson. De ønsker ikke mig, de ønsker dig.
Sådan ville jeg ikke sige, mylord,
men hr. Carson kendte flere af de unge mænd, der døde end De.
Ja, du har vel ret.
Han kendte dem bedre.
Netop.
Og han er betydningsfuld for landsbyen.
Te, tak.
Hvad siger du så, Carson?
Jeg er beæret over invitationen.
Men jeg må tænke over det.
Selvfølgelig.
Brug dog venligst ikke for længe.
Gider du hælde mælk i først, hvis den er til mig?
Kom den med det sene post?
Ja. Fra lady Anstruther.
Ikke igen. Hvad er hun nu oprørt over?
Jeg burde ikke have sendt hende det valentinskort.
Ja, men det var...
Og jeg sendte hende endnu et i år.
Men hvordan ved hun, det er dig?
Fordi jeg underskrev dem, gjorde jeg ikke?
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på. Det var tiltænkt som en spøg.
Men nu er det gået for vidt.
Bare rolig. En dag skal jeg nok slå mig ned som en god dreng.
Vi slår os alle ned en dag.
Vi har ikke alle den valgmulighed.
Jeg ventede ikke dig.
Jeg har besøgt Smithers på Oak Field Farm.
Jeg ville se, hvordan det stod til i mit eget hus.
Det er jeg glad for, du gjorde.
Der var en delegation fra landsbyen i morges
om den nye mindestatue, de rejser.
De ønsker, du leder det.
Nej. De inviterede Carson til at være formand.
Hvorfor ikke dig?
Landsbyen ønskede Carson.
Din fader har altid fortalt landsbyen, hvad de ønskede.
Er det sandt, gamle Dicky Merton gør kur til lsobel?
Er det ikke absurd?
Måske ville det være sjovt for hende
at genopfinde sig selv som en fin dame i amtet
og sætte os alle på plads.
Ja, det ville vel være sjovt.
Men du tror ikke, det behager hende?
Langt fra, hun fortæller konstant om det.
Daisy, det her kom til dig i posten.
Tak, hr. Carson.
- Hvad er det? - Noget, jeg har bestilt.
- Må vi høre hvad, åh dronning? - Noget, jeg har brug for.
Hvorfor skal det være hemmeligt?
Det ville være trist uden hemmeligheder i hendes alder.
Har du truffet en beslutning omkring mindestatuen?
Ikke endnu.
Jeg føler mig ikke tilpas med at blive valgt foran lorden.
Du skulle have set hans ansigt, fru Hughes. Han var meget skuffet.
Det er komiteens belsutning, og de har valgt dig.
Og landet har valgt en Labour-regering,
så folk vælger ikke altid korrekt.
Hvad er du bange for?
Jeg føler, mit fundament er rystet.
At alt, jeg tror på vil blive testet og muligt latterliggjort
over de næste år.
Hr. Carson, de har testet systemet siden romerne forlod landet.
Det er vel sandt.
Intet i livet er permanent, der vil ske forandringer.
Ja, selvom det lyder ulækket.
Der er De, mylady. Madge sagde, De var på vej ud.
Vi gjorde rent i det blå rum,
og den her stod på hylden med de andre bøger.
Hvad er det?
En tysk førsteudgave, men det er ikke vores.
Hr. Gregsons navn står i den.
Javel.
Jeg gav den næsten til ladyen, men det virkede mere passende.
Nej. Det er mig, der bør have den.
Gider du lægge den på mit natbord?
- Selvfølgelig. - Tak.
- Godeftermiddag, fru Hughes. - Godeftermiddag.
Det er sødt af dig at tage med os.
Jeg må have noget at give mig til.
- Hvor er din mor? - I biblioteket.
Jeg er ikke vis på, Toms besøg på skolen er en god idé.
Han blev venner med en af lærerinderne,
da vi var i London til Roses sæson.
Hvad er der galt i det?
Jeg har ikke til hensigt at forklare det, men han skuffede mig.
Jeg havde håbet på bedre.
Du opfører dig meget mystisk. Må jeg ikke høre detaljerne?
Det behøver du ikke.
Der er du. Hvordan var de?
Lige så kedelige som altid. Jeg skulle hilse.
Hvordan var mødet? Har du sagt ja?
Det var ikke mig, de ville tale med.
De ønsker, jeg giver dem et stykke land til det,
men de tilbød Carson formandsposten.
Carson? Hvor fint.
Jeg går ovenpå for at lægge min hat.
Hun er vist glad alligevel.
Tillykke.
I ønsker sikkert, jeg takker lady Rose for at gå med til at præsentere priserne.
Interesse fra Abbey glæder os altid.
Og endelig, tak fordi I alle kom. Det er yderst værdsat.
Jeg er glad for, Peter vandt geografiprisen. Det er godt gået.
Det har han ikke fra sin fader.
Er fru Drewe med?
Nej, hun er derhjemme. Hun passer de små.
Vi bør tale sammen, men ikke her.
I morgen. Klokken elleve. Ved stenladen.
Du har været væk.
Jeg har været på kursus.
Jeg skrev næsten, men tænkte det ville være formasteligt.
Jeg er glad for at se, at du er tilbage.
Det er en lettelse.
Jeg troede, jeg havde fået en anmærkning,
for aftenen, du tog mig hen til huset.
Hej, frøken Bunting.
Lady Rose. Godt arbejde.
Det er ikke just svært at uddele priser.
Vi får altid for megen tak for det.
Men det er jo skikken, ikke?
Vi må køre, hvis vi skal nå hjem før gongonen.
Gongonreglen. Det lyder næsten som en religiøs orden.
Farvel.
Vi ses.
Det håber jeg.
Spratt.
Tilbyd doktor Clarkson lidt kage. Så må du gerne gå.
Tak.
Det er vist under hans værdighed at servere for mig.
Selv Spratt kan ikke altid leve for fornøjelse.
Sig mig, hvor godt kender du lord Merton?
Det gør jeg ikke rigtig.
Men jeg tænkte, det ville fornøje dig,
hvor venskabelig han og fru Crawley er blevet.
Hvad fru Crawley gør i sit privatliv kommer kun hende ved.
Aah, nu har jeg irriteret dig.
Nej, nej, nej, jeg er ikke irriteret.
Selvom det overraskede mig at høre, at hun kan lide
at fordrive tiden til receptioner i tegnestuer
og kører i hestevogn i parken.
Ingen kører i hestevogn i parken længere.
Det er fortiden ved.
Det ville jeg ikke vide.
Du bør møde lord Merton ordentligt.
Kom til middag på lørdag.
Fru Crawley vil være der og ligeledes han.
Sikke en ære, lady Grantham. Er De sikker?
Det bliver sjovt.
Jeg håber at overtale lady Shackleton til at komme.
Mor er gået i seng. Hun ønskede at sove tidligt.
- Jeg går nok også op. - Kom og sid et øjeblik.
Det generer dig vel ikke, at de ønsker Carson, vel?
De er heldige, hvis han siger ja.
Men alligevel. Det får en til at tænke.
Ville en landsbydelegation have kommet i min bedstefars tid
for at tilbyde hans butler en formandspost?
Vi lever ikke i din bedstefars tid.
Nej. Det gør vi ikke.
De ønsker mig altså ikke på skolen, og de ønsker mig ikke til mindestatuen.
Jeg ønsker dig.
Tom, du og jeg udgør et godt hold.
Jeg har forresten undersøgt høstrotation og kornsalg...
Og ikke alle fædre hører det fra deres datter.
Hr. Barrow...
Jeg er træt af at vente, frøken Baxter.
Jeg er træt af at blive presset.
Jeg skaffede dig dette job, og du vidste, hvad jeg ville have til gengæld.
Så beklag dig ikke over det nu.
Tak, Madge, godnat.
Vidste du, Dicky Merton gør kur til lsobel?
Mor siger, hun desperat ønsker at afvise ham.
Det tvivler jeg på.
Hvad mener du?
Jeg tror ikke, din moder ville nyde lsobels forvandling til lady Merton,
komplet med en levende mand, et fint hus og god stilling i amtet.
Det ville slet ikke passe mor.
Vær nu ikke latterlig. Det ville glæde hende, hvis det var, hvad lsobel ønskede.
Daisy, hvad laver du oppe på denne tid?
Du burde være i seng for længst.
Jeg ville bare se på de her.
Hvad er det?
Det kan du fortælle mig.
"Aritmetik første del", "Bogføring". Hvad er det her?
Jeg var elendig til tal i skolen.
Alle de bedste var elendige til tal i skolen.
Jeg ved ikke noget.
Du taler om, jeg kan arbejde på hr. Masons går, men hvordan?
Jeg kunne ikke lave regnskabet, om så mit liv afhang af det.
Hvorfor er det nødvendigt?
Fordi jeg vil vokse op, fru Patmore.
Jeg ønsker ansvar. Jeg vil være voksen.
Jeg kan ikke bare stå her og følge ordre resten af mit liv.
Det forstår jeg godt.
Problemet er, jeg er for dum til at forstå et eneste ord af det.
Du er ikke dum, Daisy. Langt fra.
Hvorfor forstår jeg det så ikke? Hvorfor giver det ikke mening?
Fordi...
Fordi jeg er en idiot.
Godnat, fru Patmore.
Er det her så din hemmelige hule?
Ikke så hemmelig, men det er her, jeg arbejder.
Og hvor du skjuler dig fra os andre?
Hvorfor inviterer du aldrig frøken Bunting op til huset?
Måske vil jeg gøre det. En dag.
Du bor her også.
Jeg er ikke sikker på, hvor jeg bor.
Nogle gange føler jeg, jeg svæver rundt.
Du må ikke tro, vi ikke ønsker, du har dit eget liv.
Det tror jeg hverken, Mary, Edith eller du ikke ønsker.
Lord og lady Grantham tværtimod.
Det ville kræve tilvænning.
Lettere sagt end gjort. Jeg må hellere gå.
Har jeg så Jeres tilladelse til at sige ja?
Den behøver du ikke. Det har intet med dit arbejde at gøre.
Nej, men jeg ville ikke ønske at tro, at det gik imod Jeres vilje.
Det ville glæde os, Carson.
Du vil kunne føre det gennem farerne i landsbypolitik.
Men traditionelt set føler jeg, det burde have været Dem, mylord.
Måske vil dette blive en ny tradition.
Jeg ved, du hader ikke at føle dig ønsket, men du er med i så mange komiteer.
Hvad mener du med, at jeg hader det?
Du mener, jeg er for investeret i Marigold.
Det er Margie.
Hun mener, jeg kommer der for ofte.
Fordi De er lun på mig.
Det er bedre end den rigtige grund.
Den rigtige grund er en god grund til at elske et barn, mylady.
Mødre bør elsker deres børn.
Hvor længe har du vidst det?
Siden De bad mig tage hende ind.
Men De behøver ikke føle Dem utryg.
Jeg bør ikke dømme Dem, og det gør jeg ikke.
Men jeg bør holde styr på mine følelser?
Jeg ville sige "ja", men det ville ikke være realistisk.
Det tror jeg ikke på, De kunne.
Hvad siger du så?
Vi har brug for, at De kan leve sandheden uden at fortælle sandheden.
Valget er truffet. Jeg har accepteret det.
Lorden bad mig gøre det.
Så er det afgjort.
Men det gjorde ham trist.
Ikke på grund af mig. Men måske fordi tingenes tilstand ændrer sig.
Det er de.
Hvad end det gør os trist eller ej.
Jeg håber, du har ret om lord Gillingham.
Hvad ville jeg have følt, hvis du havde haft børn?
Forhåbentligt havde du elsket dem.
Ja, men jeg ville have foretrukket min egen.
Det ville du også.
De siger godt nok, at en moders kærlighed er den stærkeste, der findes.
Men det ligger i Guds hænder. Der er intet, vi kan gøre.
Jeg kan komme på én ting.
Hr. Bates, sådan snak hører sig ikke til dig.
Jeg tog vist fejl.
Jeg skal nok få det ud af dig.
Skal vi tage lidt frisk luft før maden?
Tak, hr. Molesley.
Hvad trykker dig? Du har ikke sagt noget hele eftermiddagen.
Jeg tog ind til byen og ringede til hende.
For at tale hende til fornuft.
Jeg tror, det var en fejl.
Det ville aldrig ændre hendes mening.
Netop.
Problemet er, hun hader at blive ældre.
Spørger du mig, er det årsagen.
Det er stadig sørgeligt, at en lady længes efter en kammertjener.
Undskyld mig.
Jeg synes, det viser god smag.
Min kære lady Shackleton,
hvor sødt, og De er på vej et sted hen?
Ja, og jeg kan ikke blive.
Jeg skal spise med Philip, og hans kone beklager sig, hvis man kommer for sent.
De burde skrive en bog:
Svigerdøtre, og hvordan man overlever dem.
Jeg kan godt lide Deres.
Ja, Cora gør det godt.
Selvom man ikke altid kan stole på hendes instinkt.
Jeg byttede hende gerne for min.
Sig mig, hvor godt kender De lord Merton?
Vi har mødtes til selskaber i 40 år.
Jeg er bekymret for, han har det svært, siden hans kone døde.
De er enke. De ved, hvad han gennemgår.
Det gør jeg vel, men de virkede aldrig specielt hengivne.
Jeg ville tro, han ville være glad for at slippe af med hende.
Så er hans sønner vanskelige.
Det ved jeg alt om.
Kan De komme til middag på lørdag?
Hjælpe mig med at opmuntre ham?
Hjertens gerne.
En single adelsmand med en god formue er ikke ensom længe,
hvis han ikke ønsker at være det.
De lyder som fru Bennett.
Hvad taler han om?
Han tror, jeg ved noget om hr. Bates.
- Gør du det? - Måske.
Måske har hr. Bates gjort noget, han vil holde hemmeligt.
"Noget"? En forbrydelse?
Jeg er ikke sikker. Han tog på et rejse, hvilket jeg tror, han ville benægte.
Jeg ønsker ikke at vide mere,
men hr. Barrow tror garanteret, han kan bruge det imod hr. Bates.
Meld ham til ladyen. Hun sætter en stopper for det.
Det kan jeg ikke.
Det er kompliceret, men det kan jeg ikke.
Hvad er der?
Hvad mener du?
Du gør noget underligt med hovedet. Du har det på skrå.
Det har jeg vel ikke?
Hvordan ser jeg ud?
Hvorfor? Har du udslet?
Nej, det har jeg ikke.
Så ser du okay ud.
Nej, det, jeg mente, var...
Hvor gammel ser jeg ud?
Det ved jeg ikke. Måske 52?
Hvorfor? Hvor gammel er du?
51.
Jeg havde lige det mest underlige telefonopkald.
Mindes du lady Anstruther?
- Jock Anstruthers enke? - Netop.
Søsteren er lady Renton og broderen er Harry Mountevnans.
Jeg mindes hende.
Flot og halvt så gammel som Jock. Og lidt fjollet.
Fjollet eller ej, så ringede hun lige og inviterede sig selv på te.
Tror folk, vi er et hotel?
Det virker bestemt sådan.
Hun siger, hun kører forbi på lørdag
og gerne vil kigge forbi.
- Hvad sagde du? - Det er kun te.
Laver vi noget specielt på jeres bryllupsdag?
Hvad havde du i tankerne?
Ikke at Tony overnatter.
Jeg tænkte, vi kunne invitere lidt folk og gøre det til et selskab.
I piger kan invitere nogle venner.
Lad det for en gangs skyld være en ung fest, i stedet for alle de gamle folk.
Mary, jeg har en idé.
Det er fornuftigt af Daisy, at hun ønsker at lære at lave regnskab.
Jeg er desværre enig med fru Patmore. Hvorfor har hun brug for det?
Hun er kok.
Kokker skal følge et budget.
Hun kan lære nok til det uden at blive ekspert i algebra.
Hun vil måske ikke altid være kok.
Måske ikke, men hun bliver heller ikke Arkimedes.
Jeg beklager, men jeg mener ikke, vi bør tilskynde det.
Jeg vil gå op. Jeg vil læse lidt, før jeg slukker lyset.
Godt arbejde med læsningen, Daisy.
Det er godt med mere end én streng at spille på.
Det er endnu bedre, hvis man ikke er så dum.
Godnat.
Se selv? Hvad sagde jeg?
Hun har mistet sin selvtillid på grund af det.
Og ingen matematisk kunnen er det værd.
Hvorfor måtte lady Anstruther vælge lørdag af alle dage?
Bør vi invitere hende til middagen?
Skal hun ikke overnatte et andet sted?
Hvem af dine venner kommer? Jeg vil holde antallet lige.
Rose vil invitere en af Toms venner.
Han må virkelig føle sig i undertal.
Forhåbentlig ikke broderen.
En lokal. Rose har mødt hende.
Det har jeg også. Hun er yderst respektabel.
Det ville være fint.
De må se frem til at se lord Gillingham.
Jeg så ham i London i sidste uge, så jeg husker ham let.
Men det er vel vanskeligt at få tid alene i London.
Mindre vanskelig end da jeg var lille.
Men ja, det bliver godt at se ham her.
Jeg har ikke besluttet mig, hvis du tænkte på det.
Jeg tænkte ikke på noget, men De må vel beslutte dig engang.
Jo ældre jeg bliver, jo mere føler jeg, vores tilgang til de her ting er underlig.
Selv nu må vi beslutte, om vi vil dele vores liv med en
uden rigtig at have brugt tid sammen med dem.
Og end ikke... Du ved.
Det gør nogle kvinder selvfølgelig nu til dags.
Jeg talte med lady Cunards datter i sidste uge,
og hun var så grafisk, at jeg næsten besvimede.
Men hvad kunne være vigtigere?
End at sørge for, at det fungerer?
Før vi binder os til en for evigt?
Jeg er desværre for gammeldags, mylady.
Jeg behøver ikke sige, du ikke må nævne dette for Bates.
Selvfølgelig ikke, mylady.
Hvad mener du om det her?
Jøsses. Hvad betyder det?
Som I ved ankommer lord Gillingham i dag, men intet blev nævnt om en kammertjener.
Den forrige blev nævnt ofte nok.
Stakkels hr. Green. Sikken afslutning.
Lad os ikke tale om det nu.
Lorden har måske en kammertjener, men vi kan ikke være sikre, så...
Ja, hr. Carson?
Ikke dig. Hr. Bates, gider du holde øje med ham, hvis det bliver nødvendigt?
Selvfølgelig, hr. Carson.
Hr. Molesley, har du...
Har jeg hvad, hr. Carson?
Ikke noget.
Ned med armene. Slap af.
Beklager. De fortalte mig ikke, at du ventede.
Jeg har ikke ventet længe.
Jeg ville se dig, efter jeg læste dit brev.
Det var ikke tiltænkt at være forvirrende.
Nej. Men hvorfor vil du ikke komme?
Fordi jeg ikke vil være en del af en eller anden spøg.
Hvilken spøg?
Selvom jeg ikke er adelig, lady Rose,
så ved jeg, at man normalt bliver inviteret til selskab af værtinden.
Og burde hr. Branson ikke have deltaget?
Lady Grantham bad os invitere nogle yngre gæster for at skabe mere liv.
Vi tænke, det ville være fint, hvis Tom havde en ven med.
Ikke andet.
Så har jeg ret.
- Han ved det end ikke. - Nej.
Det bliver en overraskelse for ham, men en god en.
Og lady Grantham ved det?
Ja. Hun ønsker, du kommer.
Jeg kunne have taget mig af lord Gillingham. Bebyrd ikke hr. Bates med ham.
Hr. Carson glemmer, at jeg også er kammertjener.
Det ved jeg. Og det virker lidt ironisk, at hr. Bates klæder ham på.
Hvorfor er det ironisk?
Jeg ved ikke, hvorfor jeg sagde det.
Hvorfor sagde du det, frøken Baxter?
Det var sludder. Nonsens. Hvis I vil undskylde mig, så er jeg sent på den.
Hvor fint.
Jeg ville ringe, men jeg ville ikke være til gene.
Jeg har haft travlt på det sidste med at hjælpe med klinikken.
Doktor Clarkson.
- Lady Grantham. - Må jeg præsentere doktor Clarkson.
Du kender vist lord Merton?
Ja, vi har vist mødtes.
Vi talte om din klinik.
De bør ikke kede ham.
Jeg ville være interesseret i...
- Lady Shackleton. - Min kære, sikke punktlig De er.
Deres svigerdatter har oplært Dem godt.
De husker sikkert lord Merton.
Selvfølgelig.
Hvordan går det? Og hvordan har din skønne have det?
Stadig skøn.
Mest fordi jeg har den samme skønne gartner.
Vi har vist ikke mødtes, siden kære lady Mertons begravelse.
Jeg håber, tingene ordner sig.
Du har virkelig bestræbt dig.
Jeg hjælper gerne, hvor jeg kan.
Spratt, skal vi gå ind?
Lord Gillingham.
- Her er han. - Tony. Velkommen.
Skønt at se jer alle.
Middagen er desværre forbi.
Jeg spiste om bord toget.
En kop kaffe så?
Det ville være perfekt.
Carson, jeg må lykkeønske dig.
De bygger en mindestatue i landsbyen, og Carson er formanden.
Jeg kan godt lide den slags.
Det giver folk et fokus for deres sorg og taknemlighed.
Jeg er enig, mylord.
Jeg håber, det glæder lorden. Altså, at jeg er formanden.
Det gør det. Eller det vil det.
- Hvordan har de berømte svin det? - Godt.
De tjener sig til forplejning og mere.
Jeg skal på jagt efter kaniner til fru Patmore i eftermiddag.
Tag med.
Jeg finder et våben, så kan du se, hvad vi har lavet.
Jeg tager også med.
Jeg er dog ikke god til at samle dem op.
Hvis jeg skyder, behøver du ikke gøre det.
Det tror jeg nu ikke på.
Kan du undvære mig i en time?
Alt er vist under kontrol.
Jeg skal bare lige på posthuset. Det tager ikke længe.
Tager De nordpå til august for ryperne?
De taler, som om jeg kun går op i jagtsæsonen, doktor Clarkson.
Sandheden er, at jeg nu til dags oftere holder en bog end et gevær.
- De må savne det. - Ikke specielt. Tak.
Faktisk er han mere interesseret i medicin end sport.
Det har jeg svært ved at tro på.
- Du lyder lidt fordomsfuld. - Ikke spor.
Han virker dog som et godt eksempel på typen.
Men, som De selv siger,
så er De og jeg ikke som dem.
Spratt.
Doktor Clarkson kunne vist godt tænke sig lidt kaffe.
Og vær nu ikke sådan en snob.
Jeg ønsker, at De kommer på besøg.
Børnene er i hovedhuset nu.
Jeg er bandlyst til en hytte i parken.
Flyttede De før Hubert døde?
Nej. For at være ærlig, ønskede jeg det ikke, men jeg har vænnet mig til det.
Og jeg har aldrig været varm før.
Godmorgen.
Efter jer.
Hvorfor talte du om hr. Bates og lord Gillinghams kammertjener?
Fortæl mig, hvad forbindelsen er.
Der er ingen grund til at forsøge at finde hr. Molelsley.
For han kan ikke hjælpe dig nu.
Hvis du ønsker, det skal være sådan,
så får du indtil maden er forbi.
Derefter vil jeg bede om at tale med ladyen,
og jeg vil fortælle hende din historie.
Hører du?
Jeg kan ikke fortælle dig, hvad jeg ikke ved.
Men du ved noget.
Og jeg tror, det har at gøre med hr. Bates og den døde kammertjener.
Jeg er imponeret over, hvad jeg har set.
Tom er en god partner, så jeg er heldig.
Det er mig, der er heldig.
Tom, hvad med dine amerikanske planer?
Jeg ved det ikke. Intet er fastlagt endnu.
Men frygt ej.
Mary er mere end klar til at lede uden mig.
Det er din.
Så du er ikke bange for at måtte styre din far alene?
Jeg forstår ham bedre nu.
Og han ville sige det samme om mig.
Så han bekæmper ikke alle forandringer?
Nej, men han foretrækker ordentligt forarbejde.
Ser du, jeg ønsker at forbedre vore kornsalg.
Hvis jeg gør mit forarbejde, så vil han være enig.
Sikke positiv du er.
Jeg har besluttet mig for at leve i nutiden og ikke bruge livet
på at fortryde fortiden eller frygte fremtiden.
Jeg vil forsøge at følge dit eksempel.
Frygter du fremtiden?
Kun hvis jeg må leve den uden dig.
Tony, jeg elsker dig altså, på min kolde og ufølende måde.
Hvorfor så ikke sige ja?
Jeg ønsker ikke at gøre det forkert.
Jeg vil gerne giftes igen, så langt er jeg kommet,
men jeg ønsker at være lige så lykkelig med min anden mand, som med min første.
Det vil altid være en risiko.
Du må tage en chance.
- Staldens ur er foran. - Vi må tilbage.
Bates vil forresten være til rådighed, hvis du ikke selv har en mand med.
Det er en overdådighed nu til dags. Jeg har ingen kammertjener nu.
Vores butler hjælper mig derhjemme, men jeg klarer mig selv, når jeg rejser.
Gør det noget?
Det gør tingene mere simpelt. Gid vores liv også var det.
Det er et mareridt, når gæster er til gene, og jeg føler mig skyldig,
men jeg var end ikke sikker på, vi kunne nå helt herned.
Hvad skete der da?
Der lød en forfærdelig lyd. En klang, klang, bang, bang, bang!
Og så mistede motoren kraften.
Vi får Tom til at se på den.
Hvor flinkt, men min chauffør, Weaver, lader til at have styr på det.
Må jeg låne jeres telefon
og fortælle mine værter, jeg ikke når frem i aften?
Men hvad vil du gøre?
Vi kørte forbi et hotel i landsbyen,
og jeg bad Weaver undersøge, om de har ledige værelser.
Du kan ikke sove på en pub.
Jeg er da hårdere, end jeg ser ud.
Bliv her.
Vi holder selskab, så det bliver let.
Ja, det er perfekt.
Molesley? Du ser pludselig meget latinsk ud.
Har du italiensk blod?
Nej, mylord. Ikke hvad jeg ved af.
Spansk? Irsk?
James, vær sød at fortælle fru Hughes, at lady Anstruther overnatter her.
Om hun vil gøre prinsesse Amelia klar?
Javel, mylady.
Gør det nu. Fortæl hende alt.
Du ved ikke, hvad du beder om.
Jeg kender ikke historien, men det ville være værre,
hvis hr. Barrow siger det først.
Du har ret.
Tak.
Hvorfor er hun her?
De kender hende vel ikke?
Hvis de gør, har hun aldrig fortalt mig det.
Hvad vil du sige til hende?
Hvem siger, jeg får chancen for at sige noget?
Gør det nu. Sig det.
Hun leger med dig. Som en kat med en mus.
James?
Vidste du, lady Anstruther kom på besøg?
Nej, hr. Carson. Hvorfor skulle jeg vide det?
Arbejdede du ikke for hende engang?
Jeg har vist en anbefaling fra hende et sted.
Men det var længe siden, ikke, James?
Hun betyder ekstra arbejde for alle. Det er, hvad jeg ved.
Hvad mener du med, du må fortælle mig noget, før Barrow gør det?
Hr. Barrow vil fortælle Dem om noget fra min fortid, mylady.
Ser De, jeg har en hemmelighed, en slem en.
Jeg er ikke med. Hvilken hemmelighed?
Hvordan kender han den?
Hans søster og jeg var veninder som lille.
Men hvis han vidste noget skidt om dig, hvorfor anbefalede han dig så?
Du må hellere fortælle mig det.
Javel.
For et par år siden arbejdede jeg som stuepige for en kvinde i London.
For en fru Benton,
som boede med sin mand i Ovington Square.
Fortsæt.
Jeg arbejdede der i seks måneder og så...
Og så hvad?
Jeg...
Jeg stjal nogle smykker, der tilhørte ladyen.
En halskæde, et par armbånd, nogle ringe.
Stjal du dem?
Jeg forsøgte at få det til at ligne indbrud, men det virkede ikke.
Og fru Benton anmeldte det?
De anholdte mig et par timer efter.
Mine fingeraftryk var over alt.
Og for at gøre det værre...
Så gav jeg aldrig de stjålne ting tilbage.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke længere havde dem.
Hvad skete der?
Jeg røg i fængsel i tre år.
Tak, Baxter.
Javel, mylady.
Hvad mener du om vores mystiske gæst?
Tom sagde, han tog et kig på bilen, og at der intet var galt med den.
- Måske har chaufføren repareret den. - Måske.
Vi bør gå ned.
Er det andet, jeg kan hjælpe med?
Nej tak. Det har været en fornøjelse.
De rejser ikke med en kammertjener længere, mylord?
Nej, da Green døde, erstattede jeg ham ikke.
Hr. Greens død så kort efter, han var her, chokerede os alle.
Ja. Selvfølgelig.
- Havde han arbejdet længe for Dem? - Nej, ikke længe.
Tak.
Nå?
Jeg fortalte hende det.
Jeg spørger ikke, hvad du sagde.
Men jeg vil være sikker på, du fortalte alt.
Godt. Hvordan tog hun det?
Det ved jeg ikke. Hun var chokeret, men ikke uvenlig.
Så kom lorden ind, og jeg gik.
Pointen er, at hvis hun lader dig blive,
så er du her på sandfærdig vis og ikke på en løgn.
Og hvis jeg ikke må blive?
Så er du stadig ikke fanget i en løgn. Det er det vigtige.
Jeg fortæller dig historien en dag.
Men jeg ønsker ikke, at du mister din gode mening om mig.
Og det ved jeg ville ske.
Nej, det vil ikke.
Du stoler ikke på mig endnu, men jeg er på din side.
Hr. Molesley, den skal op i serveringslokalet. Nu.
Javel, hr. Carson.
Jimmy, jeg burde skælde dig ud.
Hvorfor ignorerede du mine breve? Du er en meget slem dreng.
Vis ladyen, hvor hun kan finde tegnestuen, James.
Selvfølgelig. Denne vej, mylady.
Jeg føler mig skyldig over at blande mig i en familiefejring.
Du ville pynte til hver en samling.
Hvor sødt. Tak.
Ingen cocktails? Jeg troede, alle serverede dem nu.
Ikke i Downton.
Vores butler prøvede engang. Han er ikke kommet sig.
Se lige dine forældre. 34 år. Det ville jeg aldrig klare.
Det er fordelen ved en ældre mand. Man kommer tidligere ud af det.
Fru Sarah Bunting.
Hvad i himlens navn laver hun her?
Jeg inviterede hende. Det sagde Cora, jeg måtte.
Har jeg gjort noget forkert?
Frøken Bunting er lærerinden, jeg fortalte dig om.
Efter hendes opførsel, da vi var i London,
ville jeg ikke mene, hun var en passende gæst.
Lad mig introducere jer. Kitty Colthurst. Sarah Bunting.
Frøken Bunting er lærerinde.
Hvor klogt. Hvad underviser du i?
Det sædvanlige. Skrivekunst, matematik.
Jeg har altid haft svært ved skrivekunst,
og matematik er mig en gåde!
Så må du gifte dig med en, der er så rig, at du aldrig får brug for det.
Hvad laver du her?
Lady Rose inviterede mig.
Rose, spurgte du lord Grantham om lov?
Var Coras tilladelse ikke nok?
Hvordan går det?
Jeg er udmattet. To selskaber på én dag er for meget for mig.
Var middagsselskabet en succes?
Det må du spørge kusine lsobel om.
Der er meget alsidige gæster i aften.
- Må Tom ikke have en ven med? - Selvfølgelig.
Men det er på tide, han beslutter, om han er en fisk, kød, fugl eller en røget sild.
Jeg synes, det er rart at se en intelligent person her.
Frøken Bunting har chokeret os med sin støtte til premierministeren.
Det meste af landet må vel støtte ham,
ellers var han ikke premierminister.
- Der er en uomtvistelig logik i det. - Det må siges.
Det er en alliance, der ikke tyder godt.
Jeg må sige, jeg er enig.
Opfører I jer ikke lidt snobbet?
Vi er realistiske,
noget, din generation har svært ved.
Nej, der lader ikke til at være noget galt med den.
Chaufføren kunne ikke se, der var noget galt med den.
Så det er et mysterium.
Se selv. Hun er kommet for at se dig.
- Jeg ved ikke, hvad hun vil. - Ikke det? For det ved jeg.
Det er pinligt.
Jeg har på fornemmelsen, det kan blive endnu mere pinligt,
hvis du ikke finder en måde at få hende til at tie.
Tag den.
Som vi ofte får at vide, så er ægteskab et lotteri,
men jeg er en mand, der har et vindende lod.
Jeg har vundet en kæmpe pris,
skønhed, hjerne, hjerte, samvittighed, alt i en og samme pakke.
Jeg præsenterer min Cora,
den bedste ledsager i verden.
Sikke en hyldest.
Bestemt. Gid, det var sandt.
Hvad er der sket med Molesleys hår?
Carson, lady Mary fortæller, at du er formand for mindestatuen.
Det passer, frue. Ja.
Du vil gøre det forrygende.
Rose? Er hende din veninde klog?
Hun er Toms veninde, ikke min, men ja, det tror jeg.
For hun mente bestemt, at jeg var dum.
Lad os ikke bebrejde hende for det.
Nej, tak.
Kender du den kammertjener?
Ja, han plejede at arbejde for mig. Det er altid rart at se et velkendt ansigt.
Specielt et velkendt flot ansigt.
Jeg er ikke overbevist om, de her mindestatuer er en god idé,
men det er vel en anden problemstilling.
Hvorfor ikke? Vil det ikke give folk et fokus for deres sorg?
Og et mindre om de ofringer, der er gjort.
Hvis det var en mindetjeneste, havde jeg måske været enig,
men et stenbygværk i centrum,
der for evigt vil minde os om død og en meningsløs krig.
Hvad gavner det?
For ikke at nævne, at det er spild af penge.
Tilgiv mig, men det er nonsens.
Tilgiv mig, hun har vel lov til en mening.
Ikke den mening. Ikke i dette hus.
Det, hun mener, er...
Hun er her som din veninde, så selvfølgelig må du forsvare hende.
Men var krigen værd at udkæmpe?
Hvad opnåede den, udover den russiske revolution, som du hader?
Millioner døde, og der hersker ikke mere retfærdighed end før.
I tager begge fejl.
Men vi må bestræbe os på at bevare en god stemning.
En skam, de ikke ønskede dig i deres komité.
Du forsvarede fornemt deres intentioner.
De ønsker skam lorden i komiteen.
Tilgiv mig, mylord.
Jeg ville have fortalt det senere, men de holdt et møde i eftermiddags,
og de ønsker, at De bliver deres protektor.
Hvor sødt. Det var sikkert hele tiden planen.
Det er jeg sikker på, mylady.
Jeg accepterer det glædeligt.
Hvis I begraver jeres stridsøkser,
så kan vi måske spise færdig på civiliserede manér.
Men jeg beundrer det.
Når unge forsvarer deres principper.
Principper er ligesom bønner.
Ædle, selvfølgelig, men akavede til et selskab.
James, forrådte mine øjne mig,
eller gav lady Anstruther dig en seddel under middagen?
Ja, hr. Carson.
Må jeg se den?
Han har smidt den ud.
Hun ville minde ham om, at han engang arbejdede for hende, hr. Carson.
Det er dog stadig yderst unormalt.
Men det var vel ikke hans skyld?
Han kunne jo ikke slå hendes hånd væk.
Stil den op i selskabssalen.
Jeg forstår på hr. Molesley, at du fortalte lorden de gode nyheder.
Det er korrekt.
Hvordan fik du dem til at gå med til det?
Jeg nægtede at være formand, hvis han ikke var protektor.
Har du fortalt ham det?
Han behøver ikke vide alt, fru Hughes.
Ingen behøver vide alt.
Jeg har fornøjet mig.
Begge selskaber var interessante på hver deres måde.
Jeg ved, du kommer godt ud af det med lord Merton.
Ja, men kusine Violet havde andre planer for ham til frokost.
Hvor er Granny?
Hun sagde farvel til din mor, men gik uden at sige det.
Dagens selskaber har taget hårdt på hende.
Før jeg går, ønsker jeg at møde tjenestefolkene.
Har du ikke sendt et stærkt nok budskab for én aften?
Hvad med dig?
Jeg ved det godt. Jeg blev revet med.
Jeg synes, du var fremragende.
Op med humøret. Du lægger en dæmper på aftenen.
Virkelig?
Jeg troede, at det kun var tåber, der var glade hele tiden.
Her kommer hun. Norfolks Boudicca.
Tak, fordi jeg måtte komme.
Det var en fornøjelse, ikke sandt, Robert?
Jeg vil takke jeres kok og de andre tjenestefolk, før jeg går.
De vil være midt i maden,
og vi bryder os ikke om at forstyrre dem.
Det tager kun et øjeblik.
Selvfølgelig må du gå derned. Det vil glæde dem.
Du hørte vel, hvordan hun talte til mig under maden?
Selvfølgelig. Men hvad hjælper det at besvare uhøflighed med uhøflighed?
- Er alt tilfredsstillende, mylord? - Nej, det er ikke.
Og hold Molesley i køkkenet,
indtil hans hår stopper med at blive blåt.
Hvad laver I?
Gør morgenmadsbakkerne klar til ladyen og lady Mary.
Ikke lady Rose og lady Edith?
Ugifte, unge kvinder spiser morgenmad i spisestuen.
Gør de?
Tak igen, og det glæder mig at møde jer.
Jeg måtte sætte ansigter på hans historier.
Hvilke historier er det?
Det er et farligt spørgsmål. Vi vil måske ikke bryde os om svaret.
Arbejder du på skolen?
Jeg underviser i matematik, håndskrift og stavning.
- Du må være så klog. - Det ville jeg nu ikke sige.
Kom og mød de andre.
Farvel.
Det er sådan en forskellig sti.
Det betyder ikke, at den er bedre end den, du har valgt.
Må jeg tale med ladyen?
Jeg beklager at måtte fortælle Dem det her,
men jeg har opdaget noget, som får mig til at føle mig både ansvarlig og skyldig.
Drejer det sig mon om Baxter?
For er det angående hendes kriminelle fortid, så er jeg bekendt med den.
Er De, mylady?
Det, jeg ikke forstår, er, hvorfor du hentede en dømt forbryder
til mit hus, til mit soveværelse,
når du var bekendt med hendes fortid.
Jeg ønskede at give hende en ny chance.
Burde det ikke have været min beslutning?
I mit eget hus?
Jo, mylady. Det burde det nok.
Hvorfor vil du så fortælle mig det nu?
For hvis du har brugt din viden imod hende,
må jeg revurdere din fremtid her, Barrow.
Om du overhovedet har en.
Jeg mente, jeg havde handlet forkert, og De burde vide det.
Javel. Nu ved jeg det.
Godnat.
Du tror, du er noget så snu, hvad?
Er frøken Bunting taget hjem?
Ja. Hun fik et lift ned til landsbyen af fru Crawley.
Det var sødt af hende.
Jeg ville undskylde for uenigheden under middagen.
Du gjorde intet i forhold til hende.
Det er sandt, hun har sine synspunkter, men jeg må indrømme,
at de mindede mig om mine førhen.
Er det, hvad du ønsker, Tom?
At gå tilbage, nu hvor du er nået så langt?
Ja, jeg er nået langt fra, hvem jeg var.
Er det en dårlig ting?
Vi er ikke elskere.
- Hvad? - Dengang du var i London.
Du troede, der foregik noget. Det var forkert.
Som Sybils fader, så er det her ikke en let samtale for mig,
men hvis jeg tog fejl, så beklager jeg.
Sandheden er, at jeg er mindre bekymret for det,
end at frøken Bunting bringer dig tilbage til rollen som rebel og hader.
Jeg er ikke en hader.
Jeg hader ingen.
Slet ikke dig.
Det er mere opmuntrende at sige godnat med.
Isis.
Hvorfor gav du ikke smykkerne tilbage?
Du sagde, du ikke havde dem længere. Hvem havde dem?
Hvad vigtigere er, hvorfor gjorde du det?
Du virker ikke grådig efter penge.
Du arbejdede, du tjente penge.
Kunne du ikke lide fru Benton? Var hun streng?
Nej, mylady. Hun var flink.
Det gør det bare endnu mere mystisk.
Jeg vil ikke opdigte undskyldninger.
Der findes ingen undskyldning.
Måske ikke, men der mangler informationer.
Du har chokeret mig dybt, Baxter. Det kan jeg ikke benægte.
Med god grund, mylady. Kan jeg antage, at jeg er fyret?
Dit arbejde er fremragende,
og jeg har aldrig fyret en tjenestepige uden grund.
Har jeg dit ord på, at du ikke vil begå denne forbrydelse igen?
Jeg vil aldrig begå nogen forbrydelse igen.
Ikke så længe jeg lever.
Du må blive, indtil jeg beslutter noget.
Jeg kan ikke sige, hvor længe der vil gå,
og jeg kan ikke love, at du vil forblive her.
Nej.
Godt så.
Så bør vi droppe emnet indtil videre.
Jeg håber, vi ikke vil se meget mere til frøken Bunting.
Lady Rose kunne godt lide hende.
Og hun virkede flink, da hun kom nedenunder.
Måske, men hun får far til at sige ting, han ikke mener.
Og jeg ved, han hader sig selv bagefter.
Hr. Molesley.
Jeg ved ikke, hvorfor du har behandlet dit hår med et specielt produkt...
Jeg kan blot sige, at effekten af det på dit udseende
ikke er, hvad du håbede på.
Tænk dig om, hr. Molesley.
Du vil forblive på underetagen, indtil du gør det.
Så lady Mary minder slet ikke om en lady.
Så er det min tur.
Du synes, jeg er vanvittig, ikke?
Min mening er ligegyldig.
Måske vil hun bare snakke.
Måske er jeg den forsvundne Tsarevich.
Problemet er, jeg ikke kan modstå.
- Ikke når det serveres på et fad. - Det er du ikke ene om.
Hvis du kan blive hos hende indtil tre,
kan du snige dig ubemærket tilbage til dit værelse.
Jeg holder udkig.
Hvis du hører mig tale, så gå videre forbi hendes dør.
Tak, hr. Barrow.
Thomas, jeg mener det.
Du er en sand ven.
Det forsøger jeg at være.
Tony, du burde ikke være herinde.
Selvfølgelig burde jeg ikke det.
Hvorfor er du her så?
Fordi du er forelsket i mig.
- Er jeg? - Det sagde du selv.
Du var engang splittet mellem mig og Charles Blake,
men jeg tror, du har besluttet dig, og jeg er vinderen.
Gudskelov er det på plads.
Problemet er, at du vil være sikker,
mere sikker end sædvanen for bejlen tillader.
Fortsæt.
Jeg vil tage dig med på en tur.
Bare i en uge, måske mindre, men bare os to alene.
Vi vil bruge dagene på at snakke.
Og aftenerne?
Dem vil vi også bruge sammen.
Jeg ønsker, vi bliver elskere, Mary.
Jeg ønsker, at vi vil vide alt, der er at vide om hinanden.
Og derefter tror jeg, du vil være sikker.
Hvis far var her, ville han slå dig på næsen.
Jeg vil overbevise dig om, at vi skal giftes.
Det er normalt ikke formålet med forførelse.
Sådan ville han ikke anskue det.
Hvad siger du til mit skandaløse forslag?
Ingen må finde ud af det.
Brand!
- Hvad? - Brand!
Du godeste! George!
Jeg har Sybbie og George!
Gudskelov. Mary, tag dem. Tony, gå med hende.
- Kom her, skat. - Tom, følg med.
Du ved, hvor sandspandene er.
Du godeste! Barrow, er hun okay?
Det tror jeg, mylord.
Vi må få hende udenfor.
Hurtigt, Tom!
Tom, hent slangen!
Rose, væk fru Hughes og tjenestepigerne.
Hun ordner resten.
Vi må ringe til brandmændene.
Hvem ved, hvor Drewes telefonnummer er?
- Det gør jeg. - Og red hunden!
Barrow, skynd dig, få hende væk fra røgen.
- Jeg kigger på værelserne! - Lad mig gøre det, mylord.
Nu!
Brand!
Der er brand.
Vi tales ved nedenunder.
Alle sammen, ud. Der er brand.
James.
James! Hvor er James?
Peter, kig efter James på badeværelset.
Skynd dig, hr. Molesley.
Her, Tom.
Bare rolig. Her.
Vi tager over nu, mylord.
Tak.
Hvordan har du det?
Okay, men jeg er bange for, jeg har gjort noget dumt.
Det skal du ikke bekymre dig om nu.
Lord Grantham, jeg tager nok af sted før morgenmaden.
Kan De tilgive mig? Jeg har langt hjem.
Det ville måske være en god idé.
Mylord.
Barrow, vi må takke dig,
for at du alarmerede os og på modig vis reddede lady Edith.
Hvorfor var du i galleriet?
Jeg holdt blot øje med tilstanden.
Gudskelov for det.
Jeg var vred tidligere, og jeg var fristet til at handle derefter,
men du har fortjent vores velvilje efter dine handlinger her til aften.
Tak, mylady.
Hvad foregår her?
Bare rolig. Det er næsten forbi.
Hr. Bates ville se, om I alle var i sikkerhed.
- Vi var så bekymrede. - Vi klarer os.
Lady Edith satte ild til sit værelse, men vi klarer os.
Jeg ser, om jeg kan gøre noget.
Han er faldet ned nu, men han var godt oppe at køre.
Han bliver så ophidset.
Det kan jeg forestille mig.
Det er ikke for at være hård,
men måske ville James passe bedre ind et andet sted.
Spørg mig ikke, hvorfor jeg mener det,
men jeg mistænker, hans ambitioner rækker længere end en kammertjeners karriere.
Som lorden ønsker.
Giv ham en god anbefaling. Vi ønsker ingen rygter.
Forstået, mylord.
Branden er slukket, mylord.
Der er ingen andre skader end lady Ediths værelse.
Det var da altid noget.
Vi kan alle gå ind nu. Spændingen er forbi.
Må lady Edith sove på lordens omklædningsværelse i aften?
- Nu hvor sengen er redt. - Selvfølgelig.
- Jeg vil lige takke brandmændene, far. - Bestemt.
DOWNTON BRANDBRIGADE
- Har du fået nogen idéer? - Ja, og den er simpel.
Du vil udvise stor interesse i lille Marigold, mylady.
Selvfølgelig, men...
idéen må bare introduceres forsigtigt.
Så alle accepterer og tror på det.
Du sover på lordens omklædningsværelse i aften.
I morgen ser vi, hvad vi kan redde.
Tak, fru Hughes.
Danish